Rozhodnutí Nejvyššího soudu ČSSR ze dne 13.03.1968, sp. zn. 1 Cz 12/68, ECLI:CZ:NS:1968:1.CZ.12.1968.1
Datum: 13.03.1968 Sp. zn.: 1 Cz 12/68 Nejvyšší soud ČSSR
Datum: 13.03.1968 Sp. zn.: 1 Cz 12/68 Nejvyšší soud ČSSR
Datum: 26.01.1968 Sp. zn.: 8 Co 21/68 Krajský soud v Plzni
Datum: 31.01.1968 Sp. zn.: 5 Cz 160/67 Nejvyšší soud ČSSR
Datum: 25.06.1968 Sp. zn.: 7 Tz 28/68 Nejvyšší soud ČSSR
Nelze-li v trestním řízení prokázat subjektivní stránku trestného činu proto, že rozpoznávací nebo určovací schopnost obviněného byla v době činu potlačena, avšak obviněný přitom byl ve smyslu § 12 odst. 2 tr. zák. odpovědný za spáchání činu, je nutno čin kvalifikovat pouze podle znaků objektivní stránky trestného činu. Jsou-li však tyto znaky shodné u více trestných činů (např. u trestného činu krádeže podle § 247 odst. 1 tr. zák. a u trestného činu neoprávněného užívání cizí věci podle § 249 odst. 1 tr. zák.), uzná soud obviněného vinným podle toho ustanovení trestného zákona, které je pro obviněného nejpříznivější.
Datum: 24.01.1968 Sp. zn.: 4 Cz 3/68 Nejvyšší soud ČSSR
Datum: 24.07.1968 Sp. zn.: 7 Tz 32/68 Nejvyšší soud ČSSR
Úmysl vykonat násilí v domě nebo v bytě jiného ve smyslu § 238 odst. 1 al. 2 tr. zák. se může vztahovat nejen na násilí vůči osobě, ale i na násilí vůči věci, která je v domě nebo v bytě jiného umístěna.
Za takové násilí se považuje svévolné vystěhování nebo spálení věcí, které se nacházejí v domě nebo v bytě jiného.
Datum: 22.08.1968 Sp. zn.: 6 Cz 143/67 Nejvyšší soud ČSSR