Rozsudek Nejvyššího soudu ČSSR ze dne 8. 10. 1968, sp. zn. 5 Tz 67/68, ECLI:CZ:NS:1968:5.TZ.67.1968.1
Datum: 08.10.1968 Sp. zn.: 5 Tz 67/68 Nejvyšší soud ČSSR
K posuzování předpokladů pro podmíněné propuštění z výkonu trestu odnětí svobody.
Datum: 08.10.1968 Sp. zn.: 5 Tz 67/68 Nejvyšší soud ČSSR
K posuzování předpokladů pro podmíněné propuštění z výkonu trestu odnětí svobody.
Datum: 20.12.1967 Sp. zn.: 6 Cz 125/67 Nejvyšší soud ČSSR
Datum: 28.05.1968 Sp. zn.: 4 Tz 28/68 Nejvyšší soud ČSSR
Samo doporučení znalců lékařů, zda je či není vhodné uložit obviněnému ochranné léčení (§ 72 odst. 1, 2 písm. a tr. zák.), není dostatečným podkladem pro rozhodnutí soudu o této otázce. Takové rozhodnutí může soud učinit až na základě zhodnocení všech v úvahu přicházejících důkazů, zejména po zhodnocení celého znaleckého důkazu, provedeného vyšetřováním duševního stavu obviněného.
Datum: 22.12.1967 Sp. zn.: 6 Cz 173/67 Nejvyšší soud ČSSR
Datum: 27.06.1968 Sp. zn.: 3 Tz 9/68 Nejvyšší soud ČSSR
Nebezpečnost pobytu pachatele činu jinak trestného (§ 72 odst. 1 tr. zák.) na svobodě není možno vyvozovat vždy jenom z jednání, které vykazuje v daném případě jinak znaky trestného činu. Pro závěr o pravděpodobnosti možného opakování jednání jinak trestného musí být zjišťován též stupeň duševní poruchy pachatele, příp. jeho dosavadní recidivní projevy, které mohou vytvářet stav nebezpečí pro společnost při ponechání takového pachatele na svobodě.
U verbálních útoků takovýchto osob, ať jsou namířeny proti jednotlivci nebo proti skupinám obyvatelů, příp. proti organizaci, je třeba posuzovat, zda z pobytu těchto osob na svobodě vyplývá nebezpečí pro společnost, vždy vzhledem k situaci, za níž k verbálním útokům dochází. Jen ojedinělé jednání nepříčetného pachatele není v takových případech zpravidla množné považovat za postačující podklad pro závěr o nebezpečnosti jeho pobytu na svobodě.
Datum: 22.02.1968 Sp. zn.: 6 Cz 215/67 Nejvyšší soud ČSSR
Datum: 13.08.1968 Sp. zn.: 7 Tz 36/68 Nejvyšší soud ČSSR
I. Podávání stížností a žádostí, kterými se odsouzený domáhá ve výkonu trestu odnětí svobody svých práv a oprávněných zájmů ve smyslu § 11 zák. č. 59/1965 Sb., nelze považovat za projev nekázně a nedostatku převýchovy, odůvodňující přeřazení odsouzeného do vyšší nápravně výchovné skupiny.
II. Odsouzený ve výkonu trestu odnětí svobody má právo žádat o přeřazení jenom z vyšší do nižší, nikoliv z nižší do vyšší nápravně výchovné skupiny.