Rozsudek Nejvyššího soudu ČSSR ze dne 25.10.1968, sp. zn. 9 Tz 64/68, ECLI:CZ:NS:1968:9.TZ.64.1968.1
Datum: 25.10.1968 Sp. zn.: 9 Tz 64/68 Nejvyšší soud ČSSR
Datum: 25.10.1968 Sp. zn.: 9 Tz 64/68 Nejvyšší soud ČSSR
Datum: 25.06.1968 Sp. zn.: 7 Tz 28/68 Nejvyšší soud ČSSR
Nelze-li v trestním řízení prokázat subjektivní stránku trestného činu proto, že rozpoznávací nebo určovací schopnost obviněného byla v době činu potlačena, avšak obviněný přitom byl ve smyslu § 12 odst. 2 tr. zák. odpovědný za spáchání činu, je nutno čin kvalifikovat pouze podle znaků objektivní stránky trestného činu. Jsou-li však tyto znaky shodné u více trestných činů (např. u trestného činu krádeže podle § 247 odst. 1 tr. zák. a u trestného činu neoprávněného užívání cizí věci podle § 249 odst. 1 tr. zák.), uzná soud obviněného vinným podle toho ustanovení trestného zákona, které je pro obviněného nejpříznivější.
Datum: 20.12.1966 Sp. zn.: 1 Tz 62/66 Nejvyšší soud ČSSR
Datum: 22.08.1962 Sp. zn.: 8 Tz 49/62 Nejvyšší soud ČSSR
Datum: 16.08.1962 Sp. zn.: 3 To 384/62 Krajský soud v Ostravě
Za zvláště nebezpečného recidivistu nutno považovat pachatele trestného činu krádeže nebo rozkrádání majetku v socialistickém vlastnictví, i když odcizil (nebo se pokusil odcizit) zboží nebo peníze nepřesahující částku 500,- Kčs, jestliže jde o vícekráte trestaného pachatele majetkových deliktů, který soustavně páchá tyto trestné činy, zejména jedná-li tak záhy po propuštění z výkonu trestu odnětí svobody.
Datum: 28.03.1962 Sp. zn.: 4 To 89/62 Krajský soud v Ústí nad Labem
Datum: 05.09.1961 Sp. zn.: To 46/61 Vyšší vojenský soud